|
Сергій Гридін. «Федько, прибулець з Інтернету»
22 липня 2011, 10:19 Автор: Наталя Марченко, Тетяна Качак
|
Гридін, С. Федько, прибулець з Інтернету / С. Гридін ; худож. О. Шапкаріна. – Львів : Видавництво Старого Лева, 2011. – 152 с. : іл.![Для дітей середнього шкільного віку](/key/Content/UploadedFiles/image/orange.png)
Ти боїшся комп’ютерних вірусів?
Отих невидимих, незнаних, лихих вреднючих «невідомого кого», що з’являються з Інтернету і псують тобі та твоєму комп’ютерові всю гру?!
Я – ні! Бо, виявляється, вони бувають досить таки кумедними та симпатичними, оті прибульці із Інтернету. З ними цілком можна подружитися. Особливо, коли знаєш про їхнє існування . Про одного такого – Федька – й розповідає оця книжка.
Важко не позаздрити друзям Сашкові та Петрикові, бо хто з нас не мріяв зазирнути хоч на мить до комп’ютерного світу насправжки! То колись, років двадцять тому, на самоті мріялося, що у вікно до тебе залетить бешкетник Карлсон і буденне життя враз перетвориться на справжнісіньку казку. Тепер, коли у віртуальні вікна зазираєш частіше, ніж у світ за скляною шибкою, поява неймовірного та вигадливого друга з Мережі видається куди реальнішою. Та й пригоди у Інтернеті значно більше… Ось і хлопцям, скажімо, довелося і з піратами зіткнутися, і з чудовиськами, й з голодними крокодилами! А ще ж і до школи треба ходити. А там теж не без пригод – тут тобі й однокласниці симпатичні, й вчителі буває щось цікаве вигадають…
Скажу чесно, – від книжки майже неможливо відірватися! Навіть про комп’ютерні ігри забуваєш із тим книжковим вірусом!
Та й ілюстрації Оксани Шапкаріної, хоча й чорно-білі, виглядають як справдешні: на них все як є в житті – і хлопці, й комп, і крокодили з піратами, і навіть Федько-прибулець із чудовиськами…
А коли зважити, що всі книжки серії «Планета Чудасія» (у 2010 р. з’явилися «Канікули прибульців із Салатти» Ксенії Ковальської та «Галуна-лалуна, або Іван Сила на Острові Щастя» Олександра Гавроша) львівське «Видавництво Старого Лева» випускає на екологічно чистому книжковому папері, котрий зменшує контрастність сприйняття тексту й спеціально призначений для друку дитячих видань, відразу зрозуміло, що ця книжка не лише своїм змістом, а й оформленням і навіть самим папером, із якого зроблена, призначена для дитячого вжитку.
Таку самий раз «ковтнути за раз» . Отож, читай – і насолоджуйся!
Наталя МАРЧЕНКО
|
Дорослому читачеві
Про комп’ютерний Вірус, мандри і дитинство…
Кожного разу, беручи до рук дитячу книжку, гортаючи її сторінки, переглядаючи малюнки, а особливо читаючи текст, хочеться поринути у безтурботний світ дитинства. Далеко не всі книжки, адресовані дітям, здатні захопити дорослого настільки, щоб художній світ на час читання замінив реальний навколишній і, головне, сприймався безпосередньо, а не через призму набутого життєвого досвіду. Історія Сергія Гридіна «Федько, прибулець з Інтернету» належить до тих книжок, які читаються від початку до кінця, «на одному диханні».
Яскравий зелений дракончик з надгризеним печивом у руках (картинка з обкладинки книжки); назва, у якій магічним закликом для дітлахів сучасного комп’ютернозалежного суспільства звучить слово «Інтернет»; добре продумане структурування тексту, легка мова – ті аспекти, які, на мою думку, найперше зацікавлюють і спонукають до читання. Нанизування описаних подій одна на одну та «швидка зміна декорацій» тримають читача у постійному очікуванні: «що ж буде далі?», а сам процес читання набуває своєрідного ефекту «перегляду яскравої кінострічки». Оригінальний образ Федька та все, що з ним і його друзями відбувається, надзвичайно легко уявити. Автор також залишив читачам простір для домислів і фантазування. Так, як пише Джеймс Метью Баррі у «Пітері Пені», що у кожного своя Небувальщина, так і у кожного з нас може виникнути свій образ Вірусика. У когось він буде схожим на дракона, як це зобразила ілюстратор видання Оксана Шапкаріна, у когось – на страховисько, створіння; хтось називатиме його Федьком, а хтось вигадає йому інше ім’я.
Федько – наймиліша істота, яку, напевно, кожен другий читач книги С. Гридіна виглядає з-за свого комп’ютерного блоку чи монітора. Автор подолав стереотипне трактування комп’ютерного віруса (прибульця з Інтернету) як чогось негативного, матеріалізувавши його у вигаданій істоті, яка здатна бути справжнім другом, змінювати колір відповідно до свого стану душі, долати час і простір. Федько дивує своїми перетвореннями, а письменник – майстерністю опису, шикарною колористикою, яка надзвичайно виразно й послідовно виписана протягом усього тексту. Федько «…був блідо-зелений з синіми плямками й жалібно заглядав у Сашкові очі» (с. 15), коли хотів їсти; набував темно-синього кольору і надувався; іноді «тіло його стало перелякано-жовтим» (цікавий колір, чи не так?) або «ніжно-бузковим, аж мало не пахло від нього квітами»(с. 29). Він «прибирав поважного лілового кольору, надувався як кулька» (с. 35); «у світлі ліхтаря Вірус ставав рожевим у крапочку» (с. 40), а голодний у клітці вкривався фіолетовими плямами (с. 63) і т. д.
Письменник презентував історію двох звичайних хлопців, Сашка і Петрика, які завдяки комп’ютерному Вірусу потрапляють у віртуальний світ. Розгорнувши на сторінках книги опис подій, де героям потрібно подолати піратів, чудовиськ та голодних крокодилів, пройти відповідні рівні, щоб повернутися додому, С. Гридін запросив читачів у захоплюючу комп’ютерну гру. Паралельно читачі дізнаються й про окремі події зі шкільного життя хлопців: захоплення, друзів, однокласницю Марічку. Головні герої – ровесники маленьких читачів, тому їм близькі і добре знайомі переживання «мандрівників», бажання не йти в школу, похвалитися чимось цікавим, потрапити у справжню пригоду, розважитися, долаючи небезпеки й просто пограти у комп’ютерну гру так, щоб забути по який бік екрану ти перебуваєш…
Книжка надзвичайно читабельна. Попри модні «жахіттячка» з чудовиськом і крокодилом, зображений художній світ – світлий і позитивний. Адже література для дітей, в першу чергу, сприймається як література світла й добра. Кожен сюжет з його позитивними та негативними подіями – це шлях до гармонії, яку має залишити прочитана книжка у дитячій душі; це дорога досвіду та пізнання, емоцій, переживань і розваг для маленького читача.
Відсутність нав’язливого моралізаторства забезпечує домінування комунікативного та гедоністичного, а не дидактичного концепту. Незважаючи на те, що автором використано традиційний пригодницький сюжет, синтезовані часопросторові площини реального та вигаданого (включаючи фрагменти екскурсів у різні історичні епохи, актуалізацію різноманітних географічних топосів, трактування інтернету як медіуму), твір має свій шарм, свою інтригу.
Впевнена, 99 відсотків маленьких читачів, які прочитали книгу Сергія Гридіна, чекають на її продовження. Я теж чекаю на продовження цікавої історії 2-х друзів та Федька…
Тетяна КАЧАК,
кандидат філологічних наук,
доцент Прикарпатського національного унверситету ім. В. Стефаника,
член Центру дослідження літератури для дітей та юнацтва.
|
Додаткова інформація
Сергій Володимирович Гридін народився у містечку Здолбунів що на Рівненщині 8 липня 1971 року.
Після закінчення школи вступав на юридичний факультет Київського державного університету, але не пройшов за конкурсом. Працював слюсарем. Згодом вступив до Інституту інженерів водного господарства у м. Рівному, який закінчив у 1994 році зі спеціальністю «економіст».
Із того часу й досі працює за отриманою спеціальністю. Нині посідає посаду директора міжрайонної дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Як зізнається сам письменник: «Літературна діяльність була дуже далекою від мене, але кілька років тому щось змінилось і тоді була написана книга "Федько, прибулець з інтернету". З тих пір їх (книг) створено ще чотири. Дві із серії "Федько..." та дві – повісті про підлітків і не тільки, зовсім не казкові, а навіть навпаки!»
Отже, читачів найближчим часом чекають нові пригоди Сашка та Петрика.
І на останок, автор насправді має сина Сашка, з яким і трапилися всі ті дивовижі, коли йому було 10 років…
|
|
Коментарі до статті
Книжка для дітей максимум до 10 років. Не шедевр, але читається дійсно легко і швидко. Навіть шкода коли закінчується! Вірус реально прикольний! Моєму Романові 6 років, читали разом і разом отримали задоволення!
А ще від "Старого лева" сподобався "Щоденник фокса Міки". Можна було би і про цю книгу поговорити!
Як на мене, варто ще обговорити книгу В.Рутківського "Джури козака Швайки". Там вже ніби є продовження дві чи три книги, але нажаль їх ми ще не читали.
Пане Вікторе!
Дуже рада, що Ви читаєте разом із сином! Сподіваюся, і Вам і йому це на користь і в радість! :))
Щодо трилогії про "Джур", то вичерпний аналіз творчості В. Рутківського, зроблений мною минулого року, міститься в біобібліографічному покажчику на сайті НБУ для дітей у розділі "Видання бібліотеки" (http://chl.kiev.ua/default.aspx?id=5520).
Також рецензія на останню книжку серії є на 3-й сторінці "Новинок" КЛЮЧа (http://www.chl.kiev.ua/key/Books/ShowCategory/1?page=3). Там також вміщено відомості про інші рецензії на книжки даного автора.
Щодо "Щоденника фокса Міки", то ця книжка Саші Чорного й мені припала до душі, як і вся серія "Чотири лапи" загалом! Просто зараз не маю часу, аби про неї написати.
Можливо, напишіть разом із сином про цю книжку!!!
Ми обовязково оприлюднимо Вашу рецензію.
+ Ви можете взяти участь у конкурсі, який порводить нині "Видавництво Старого Лева" (умови див.: Дискусійний клуб - Новини), й виграти бібліотечку їхніх книжок!
Гілка відредагована модератором.
Дивіться звернення модератора у "Дискусійному клубі"
Дякую, пані Наталю, за пропозицію але нажаль писати рецензії ми поки що не вміємо! Тож доведеться кілька років почекати доки підростемо! Але з нетерпінням будемо чекати інших книжок автора і видавництва.
Будемо намагатися рости разом із Вами! :))
+ Із дозволу пані М. Савки відкрию таємницю: на вересень усіх нас чекає кілька чудових нових видань від "Старого Лева"! Також уже тримала в руках напрочуд ошатний двотимник "Синіх вод" В. Рутківського, виданий "Темпорою"! Радила б також "Олександр Гаврош про Григора Пинтю, Олександра Духновича, Iвана Силу, Адальберта Ерделi, Августина Волошина" "Граней-Т", бо теж уже читала й певна, що книжка буде цікава й Вам і синові.
Книжка дійсно смішна і цікава! Вірус здався мені схожим чомусь на Карлсона! Тож із нетерпінням будемо чекати продовження. А існують в природі ще якісь книги цього автора? По пошуку знаходить тільки цю одну.
09.08.2011 на сайті "Видавництва Старого Лева" з'явилася рецензія на книгу С. Гридіна Марії Семенченко
Нова книга «Видавництва Старого лева» з серії «Планета Чудасія» розрахована на дітей молодшого шкільного віку і є ідеальним варіантом для літнього відпочинку. Легка, весела, з динамічним сюжетом та симпатичними героями, вона читається на одному подиху і не дає дитині знудитись.
Книга переповнена веселими пригодами, тут немає повчань і дидактики. Автор не торкається гострих тем і не філософствує, а розвиває динамічний, можна сказати, кінематографічний сюжет. Ця книга навряд чи увійде до скарбниці світової дитячої класики, але буде незамінною десь на морі, на річці, в селі у бабусі чи в дитячому таборі.
Головні герої книги – друзі Сашко і Петрик, а ще зворушливий і вкрай вередливий комп’ютерний вірус Федько. Завдяки Федькові друзі потрапляють в комп’ютерну гру, де їм доведеться пройти всі рівні і пережити низку випробувань, щоб повернутися в реальність, додому. Тут хлопці зіштовхнуться і з піратами, і з доісторичним чудовиськом Маюмбою, що живе в озері, і з плем’ям пігмеїв, переживуть безліч небезпечних пригод, знайдуть нових друзів.
Автор зробив вдалий хід, акцентуючи увагу юного читача на тому, що твір якось пов'язаний з комп’ютером та Інтернетом – речами, без яких сьогодні важко уявити життя школярів. Ця тема досить нова в українській дитячій літературі і ще широко не обігрується авторами, попри те, що цікава сучасним дітям.
Втім, «Федько, прибулець з Інтернету» цю тему також використовує побіжно, поверхнево. Якби Федько був не комп’ютерним вірусом, а був простим дракончиком, а екзотичний острів, де відбуваються всі пригоди, просто островом, а не комп’ютерною грою, то повість би абсолютно нічого не втратила.
В основі книги досить поширений в дитячій літературі сюжет – пригоди героїв на далекому острові, зустрічі з пігмеями і піратами, дивними тваринами і чудовиськами. І хоча він є не новим і безліч разів обігрувався авторами в дитячій літературі, він є стабільно привабливим для юних читачів. Адже що може бути кращим для літнього відпочинку, ніж легкі і веселі пригоди десь на далекому екзотичному острові?
Шановна Софіє! Як зізнався сам Сергій Гридін, існує ще чотири написані ним книжки, дві з яких оповідають про пригоди Сашка та Петрика. Але які саме з них уже видані, дізнаємося лише на Форумі у Львові у вересні цього року :)))
Отже, чекати нової гарної книжки зовсім недовго - до 14 вересня!
Дякую за відповідь! Будемо чекати! )))
Під час форумі у Львові таки купила другу книгу! Навіть взяла участь у розіграші ноутбука від видавництва, але з цим нажаль не пощастило.
Продовження називається "Федько у віртуальному місті". Обкладинка дуже схожа на першу. Назва здалася не дуже, якась простувата, тому брала з насторогою, але текст знову порадував. Не можна відірватись до останньої сторінки! Мені здалося, що написано навіть цікавіше від першої книги. Ілюстрації набагато якісніші ніж у першій ! Так що загальне враження непогане! Найцікавіше, що знову анонсовано продовження! Що вже там має бути далі? Навіть уявити не можу!
Сергій Гридін теж "не видає таємниці", що там буде далі :))) Однак, вдалося з'ясувати, що нині він пише книжку про життя підлітків у "реалі": перші зради, перші почуття й перші справжні чоловічі перемоги.
А ще сподіваємося зустрітися з письменником у Києві в "Королівстві Ангелів і Магів", котре щороку з'являється в столичному Музеї книги та друкарства у Лаврі.
Якщо Ви хочете про щось запитати Сергія Гридіна чи прокоментувати його тексти, - надсилайте все те на нашу адресу до 12 жовтня 2011 р. з поміткою "Гридін".
Ми обов'язково зв'яжемося з письменником і розмістимо його відповіді у розділі "Слово письменникові" чи безпосередньо тут.
Так само кожен із користувачів КЛЮЧа може поспілкуватися з будь-яким цікавим йому автором, а бібліотеки чи школи - запросити письменника до себе на зустріч!
Варто надіслати листа з позначкою "Зустріч із письменником" на нашу адресу і ми відразу передамо обраному Вами авторові Ваше запрошення та координати!
На "Буквоїді" (http://bukvoid.com.ua/info/writers/Gridin_Sergiy.html) знайшла ось таку "Автобіографію" Сергія Гридіна:
"Я, Гридін Сергій Володимирович, народився у маленькому містечку Здолбунів Рівненської області 8 липня 1971 року.
З дитинства хлопчик Сергійко (тобто я!) вирізнявся серед однолітків. В першу чергу чималою вагою в суспільстві. Якщо середньостатистична дитина важила до 14 років 50-60 кг., то Сергійко (тобто я!) всі 86 кг.
Однак після 14-ти я задумався над своїм майбутнім і зайнявся спортом, що, напевне, додало твердості характеру і сприяло стандартизації у підлітковій спільноті.
В цей період я переїхав разом з сім’єю до Монголії за місцем відрядження батька. Там пройшли два дуже згадуваних і досі роки, було придбано багато друзів і купа вражень від квітучого степу, насиченого запахами весни, високого, чистого неба та різних смішних та не дуже подій.
Після повернення до України та закінчення вже в Здолбунові школи в 1988 році намагався вступити до Київського державного університету на факультет міжнародного права. Однак, мріям збутися не судилось і впродовж року набувався життєвий досвід в слюсарній бригаді, де значно поповнився словниковий запас ненормативної лексики, що іноді навіть допомагало в подальшому житті.
За рік потому для мене відкрились двері економічного факультету Рівненського інституту інженерів водного господарства, який був закінчений в 1994 році.
Після закінчення працював і продовжую працювати за бухгалтерсько-економічними спеціальностями. Під час проведення за останнім місцем роботи чергової перевірки контролюючими органами виникло бажання відірватися від реальності і полинути в світ, далекий від законів про корупцію, бухгалтерської документації та в’їдливих перевіряючих. Саме тоді була написана перша книга «Федько, прибулець з інтернету». Після того, крім основної роботи, з’явилось захоплення, якому присвячується весь вільний час.
Одружений. Є син Сашко, 14 років".
Замовила книгу для племінника і перед тим, як дарувати, вирішила сама прочитати... Розчарувалася! На мій погляд, ця книга - нічого особливого... Елементарні банальні пригоди - двоє хлопців, пірати, крокодили... В ній нічого не чіпляє й навіть не стимулює уяву (пірати і острів уже добре науявлялися і без Сергія Гридіна, тема стара й заяложена, ну а той факт, що острів віртуальний, а не реальний - особливого значення тут не має)... Прочитаєш цю книгу, а за кілька днів і не згадаєш про що там ідеться. Багато хто наголошує на її "легкості", але ця "легкість" майже попсова... Розміщена вище рецензія (якщо її можна так назвати) ніщо інше,як примітивна реклама - і вірусик чудовий, та ще й папір еклогічно чистий:) смішно! жодної спроби об"єктивно оцінити текст.
Пані LinaS!
Дякую за відвертий та обгрунтований коментар!
Жодним чином не беруся заперечувати Вашу думку!
Історія Гридіна про Федька - справді лише весела, легка, динамічна книжечка, яку можна "ковтнути" за кілька вечорів, заснована на "банальних пригодах". Але правда й те, що діти цю книжечку читають, передають однин одному й обговорюють :))
Отже, письменникові вдалося знайти той спосіб розповіді й ту історію, котра "чіпляє" саме сучасних дітей. Та і його Федько, як і природні й об"єктивно існуючі в реальності сучасної дитини віртуальні простори, що не кажи, - абсолютно "нові" тип і явище на наших літературних просторах.
Чи варто Вашому племінникові читати Гридіна?
Стовідсотково певна, що ця книжка йому не зашкодить. А чи сподобається - знає лише Ваш племінник і чесно скаже Вам про те, якщо, звичайно, його читання не супроводжується Вашим авторитетним "ти Що читаєш?!!!". :)))
Згадайте, що "попсою" й "заробітчанами" були за життя Шекспір і Бальзак, Чехов і Верн, а появу на горизонті дитячого читання "абсолютно не прийнятних для нормальної дитини" героїв Ліндгрен свого часу вітали тільки діти :)))
Щодо "розміщеної вище рецензії (якщо її можна так назвати)", то Ви, сподіваюся, прочитали лише мою розширену анотацію для дітей-читачів бібліотеки, а не рецензію Тетяни Качак, вміщену спеціально для керівників дитячого читання під позначкою "Дорослому читачеві"?!
Мої анотації справді не є рецензіями, а виконують роль "примітивної реклами", закликаючи та принаджуючи дітей до прочитання того чи іншого тексту. Адже надзавдання КЛЮЧа - привернути якомога більше дітей до книжки та читання як такого!
А щоб дорослі могли зорієнтуватися й теж свідомо до того долучитися + щоб діти-читачі з більшим досвідом чи просто захоплені читанням мали додаткову інформацію, - ми вміщуємо поряд повноцінні рецензії на кожну книжку ("Дорослому читачеві") та відомості про автора ("Додаткова інформація"). Коли знаходимо ще інші рецензії чи дані - інформацію доповнюємо.
Чарного Вам і Вашому племінникові читання!
Рецензію Т. Качак на нову книгу С. Гридіна <Гридін С. Федько у віртуальному місті. – Львів: Видавництво Старого Лева, 2011. – 208 с.> читай на сайті ЦДЛДЮ: http://urccyl.com.ua/index.php?option=com_content&view=category&layout=blog&id=5&Itemid=27&lang=uk
я прочитала цю книжку від початку до кінця спочатку вона видалася нудною пізніше видалася цівавішою ці історії про пригоди дедька і мені ця книга дуже сподобалася
Маріє, ти читала усі книжки С. Гридіна про пригоди Федька, чи лише цю?
Я прочитала усі книжки з серії "Планета чудасія" книжки про пригоди Федька дійсно дуже захоплюючі, але мені більше сподобалась "Канікули прибульців з Салати" ось стисло про книжку:"Можливо, ця історія склалася б зовсім інакше,якби інопланетні батьки не відправили трьох дітлахів подорожувати Всесвітом настаренькому міжпланетному човнику. Все було б зовсім не так, якби дідусь Карпоне відпустив козу Кашу у подорож з прибульцями до столиці. І взагалі, якби кущбузини не надумав познайомитись із дядьком, що мешкає у Києві, а коза Каша ненадумала б привезти своїй подрузі, козі Лялі, капусти з самого Брюсселя,багатьох пригод не трапилось би. Забігаючи вперед, можна сказати, що дідусьКарпо, коза Каша та коза Ляля забезпечили братів Го, Гоо та Гооо враженнями навсе життя. І нас із вами також." А якщо вам 12-14 років, тобто якщо ти підліток також надзвичайно цікаві такі книжки : "Клас пані Чайки", "Буба", "Буба мертвий сезон", "Маргаритко моя квітко", "Позолочена рибка", "друзі за листуванням", "Найкращі друзі", "Мама, Каська, я і гангстери", "Лола шукає подругу"(і решнту 6 книжок про пригоди Лоли), "Полювання на золотий кубок", "Пастка для геймера". Шукаю ще інші, бо ті я вже прочитала, можливо хтось знає. Якщо хтось хоче поспілкуватись зі мною на тему книжок заходьте ВК http://vk.com/nysha_i_love_you
Уривок з книги у виконанні заслуженого артиста України Бориса Лободи можна послухати тут: http://video.yandex.ua/users/smumric2000/view/31/user-tag/гридін/